JOKA LEIKKIIN RYHTYY
Kun olin pieni, isäni kertoi minulle-
mitä onnelliseen elämään kuuluu.
-Ehdit ennen uudenvuodenjuhlia. -Anteeksi, että myöhästyin.
-Odotitko taas valomerkkiä? -Odotin.
Yksinkertaisia asioita.
Rakastava vaimo, kunnollinen työpaikka.
Mukavia ystäviä ja naapureita.
Ja jonkin aikaa, vaikka en tajunnutkaan sitä-
minulla oli ne kaikki.
Olin onnellinen mies.
Tom, voinko lähteä tänään aikaisemmin?
-Terve, Hank! -Hyvää uutta vuotta.
-Terve, Linda. Minne matka? -Kelkkamäkeen!
Saanko minäkin tulla? Miksen saa?
-Terve, Carl. -Hyvää uutta vuotta.
Sinun pitäisi laskuttaa tuosta.
Se olisikin hyvä lisä näihin palkkoihin.
Tulin jo, kulta.
-Miten olet jaksellut tänään? -Ihan hyvin.
-No jopas nyt... -Hän on potkinut koko päivän.
Sinulla onkin pitkä ilta tiedossa.
-Hän otti Loun mukaan. -Mahtavaa.
Minä taidan jäädä tänne lepäilemään.
Hei, Jacob!
-Mitä hän täällä tekee? -Vien hänet kotiin.
-Hän ei asu täällä päinkään. -Ajetaan takaisin sitä kautta.
Tämä moska pitäisi lapioida pois tästä...mikä tämä nyt on.
-Saat 25 centtiä, jos teet sen. -Se kyllä kelpaisi.
Katso nyt Louta.
-Pitele tätä. -Et tervehtinyt MaryBethiä.
Hank sanoi hei, MaryBeth.
-Joku muukin on käynyt täällä. -Minä toin nuo.
Milloin?
Saamme kai me käydä täällä muulloinkin.
-Mikä sinua vaivaa? -En tiedä.
-Katso! Kirjoitan nimeni tähän! -Odota, minä tulen auttamaan!
-Ja arvaa, mitä hän sanoi! -Että se oli kattila.
Ei! Kuuntelisit nyt.
-Tarkoitan karjapaimenta. -Hän sanoi "muu".
Ei! Tien vieressä seisova heppu sanoo:
"Se on vain ananas, konstaapeli."
Käsitätkö?
Kirjanpitäjä ei tajunnut.
Varo!
-Kuinka kävi, pikkuinen? -Ulos siitä!
Katso nyt minun autoani!
MaryBeth!
Se tulee takaisin. Mitä sinä nyt?
Tämä on luonnonsuojelualuetta. Täällä ei saa metsästää.
-Mutta se romutti minun autoni! -Entä sitten?
Tämä ei ole metsästämistä.
-Me vain maksamme kalavelkoja. -Aivan, maksamme kalavelkoja.
Odottakaa! Minulla on vääränlaiset vaatteet.
MaryBeth!
Katso noita lintuja.
Ne odottavat vain, että jokin kuolee, jotta ne voivat syödä sen.
Olisipa jotain juotavaa.
-Aina valmiina. -Aletaan nyt vielä ryypätäkin!
Hän on aina tuollainen.
Niin kuin se yksikin kaveri...
Muistatko hänet? - Otatko huikan?
Etkö sinä juo ennen viittä?
Etkö halua juoda samasta tölkistä? Pelkäätkö pöpöjä?
Hank...
Lakkaa pelleilemästä!
Tuo heitto oli niin sanottu "insinuaatio".
Käytit sitä sanaa, kun näimme viimeksi.
"Vihjaus" ei kelvannut.
Sinun piti näyttää, miten hienoja sanoja osaat.
Märehditkö sinä aina kaksi kuukautta vanhoja juttuja?
Haista paska!
Johan nyt...
-Herran pieksut. -Sehän on lentokone.
Joku känninen lääkäri on kai taas pudonnut.
-Se on kaatanut puita tuosta. -En näe mitään.
Raapikaa lunta tuulilasista!
En näe yhtään mitään.
Ovi on jumissa.
-En näe vieläkään mitään. -Näen lentäjän!
Hän sanoi, että siellä on joku.
Oletko sinä kunnossa?
Hei...
Päästäkää minut ulos!
-Voi perhana, Hank. -Nostan tämän pois.
Näitkö, miten paljon lintuja?
Että näinkö?! Auta nyt minut ulos täältä.
Laita tämä silmäsi päälle. Takkisikin on revennyt.
Herrajumala, tulkaa katsomaan tätä!
Taivas... Kuinka paljon tässä mahtaa olla?
Satasen seteleitä. Kassi on täpötäynnä!
-Ovatkohan nämä oikeita? -Tietysti ovat, torvi.
-Miksi hän kuljetti tällaista summaa? -Ne ovat huumerahoja.
Niin tietysti! Huumekauppiaat lentävät aina pienillä koneilla.
-Nämä ovat laittomia rahoja. -Mitä? Väärennettyjäkö?
Ei, kyllä nämä ovat ihan aitoja.
Jonkun on mentävä ilmoittamaan tästä poliisille.
Harkitaan asiaa ensin. Odota vähän!
Entä jos emme luovuta niitä poliisille?
Haluatko pitää ne? - Hän haluaa pitää ne! Hauska juttu!
-Miksi ei? -Koska siitä joutuu vankilaan.
-Se olisi varastamista. -Keneltä? Häneltäkö?
Hän tuskin panisi vastaan.
Niin, hänhän on kuollut.
-Hauska juttu, vai mitä? -Otetaan rahat ihan muina miehinä.
-Ei. Jäisimme kiinni. -Pysy sitten erossa koko jutusta.
Me emme tarvitse sinua. Saammepahan itse enemmän.
Tiedätkö, mitä on avunanto rikokseen? Se on typerä ajatus.
-Miksi me jäisimme kiinni? -Joku etsii näitä rahoja.
Kun hän löytää koneen tyhjänä, hän etsii meidät.
Ja paskat! Tämä on kuumaa rahaa, eikä poliisi tiedä koko asiasta.
Tästä ei tiedä kukaan muu kuin me.
Kukaan muu ei tiedä. Satuimme vain löytämään kadonneen aarteen.
Hän ei huoli amerikkalaista unelmaa putkikassissa!
-Sitä ei saavuta varastamalla. -Näin onkin vielä parempi.
Jos tuo kaveri oli huumekauppias, me olisimme Robin Hoodeja.
Sinulla on vaimo, joka odottaa lasta. Palkassasi ei ole kehumista.
-Etkö muka haluaisi osan tästä? -Emme voi ottaa niitä noin vain.
-Ehkä niistä maksetaan löytöpalkkio. -Tai sitten ei!
Lyön 10 000 vetoa, yhden tällaisen nipun-
että kun kone löydetään-
näistä rahoista ei hiiskuta mitään.
Miksi antaisimme ne pois ennen kuin tiedämme, etsitäänkö niitä?
Aivan.
Älä raavi sieltä, mistä ei kutia, vai mitä?
Älä korjaa sitä, mikä on rikki.
Tai jos, jos...
Ymmärsin jo.
Minä voin säilyttää niitä.
-Kuinka kauan? -Siihen asti, että kone löydetään.
Entä sen jälkeen?
Jos kukaan ei kaipaa rahoja, jaamme ne ja häivymme.
-Miksi sinä säilyttäisit niitä? -Muuten viemme ne heti poliisille.
Etkö luota meihin? Sitäkö sinä tarkoitat?
Tuossa on niin paljon rahaa, että en luota.
Jos joku tulee etsimään rahoja, minä poltan ne.
Meidän on oltava yhtä mieltä. Me teemme näin:
Jos kukaan ei kaipaa rahoja, jaamme ne ja muutamme muualle.
Minä suostun.
Lasketaan ne ensin.
-Se on varmaan hyvä ajatus. -Minäkin suostun.
Tämä on ihan järjetöntä...
-Mitä ostat näillä, Jakey?. -Uuden pickupin.
Osta jotain tyylikästä, vaikka Trans Am.
-En unissanikaan! -Voit ostaa tallin täyteen autoja.
-Missä sinä olet ollut? -Uudet kengät vauvalle!
...4 360 000.
4 370 000.
4 380 000, 4 390 000-
4 400 000 dollaria!
Katso nyt tuota. Ihan suora kuutio rahaa.
-Paljonko se tekee miestä kohti? -Noin 1,5 miljoonaa.
-Puolitoista miljoonaa... -Kuulitteko jotain?
Menkää autoon, minä hoidan tämän. Peittäkää rahat!
Menkää autoon ihan muina miehinä. Pian nyt!
-Terve, Carl. -Hajosiko autonne?
-Ei. Piski lähti ketun perään. -Kiipesikö kettu puuhun?
Luulimme niin, mutta koira palasi, kun menimme perään.
-Oletko lyönyt pääsi johonkin? -Juoksin päin puun oksaa.
Onko veljesi vieläkin työttömänä? Entä Lou?
-Kyllä, kumpikin. -Ikävä juttu.
Pitäisi kai lähteä kotiinpäin.
-Terve, Jacob. -Terve, Carl.
-Luulin jo, että välttelet minua. -Miten niin?
Istuit autossa niin kuin et haluaisi tavata minua.
Ei, täällä on vain niin kylmä. Lämmittelin autossa.
-Meidän pitää... -Kerroitko siitä lentokoneesta?
-Se oli lentokoneen ääni. -Minkä lentokoneen?
-Kuulitteko lentokoneen ääntä? -Hän kuulee aina omiaan.
-Kerro vain, Jacob. -Anna olla. Lähdemme tästä kotiin.
-Tule, mennään. -Hyvää uutta vuotta, Carl.
-Ettekö varmasti tarvitse apua? -Ei kiitos.
Olet tehnyt typeryyksiä ennenkin, mutta tämä oli jo kaiken huippu!
-Se oli minun ideani. -Nerokasta!
Nyt he tajuavat hetkessä, kuka vei rahat koneesta!
Siinäpä se. Emme olisi puhuneet mitään, jos olisimme vieneet ne.
Hän ei sanonut, että näimme koneen vaan että kuulimme äänen.
Poltanko rahat saman tien? En halua vankilaan!
Ne katoavat heti, jos näyttää siltä, että jäämme kiinni.
Tuliko selväksi?
"Se oli ananas."
-Tästä tulee hauskaa... -Missä pirussa sinä olet ollut?
Tulet aina vasta sitten, kun olen jo tehnyt lumityöt.
Hei, Nancy! Älä heitä MaryBethiä!
Et saa kertoa hänellekään.
Hän saa kuitenkin tietää joskus ja kysyy, mistä rahat ovat tulleet.
Kerro sitten, kun olemme päättäneet pitää ne.
-Se koskee sitten Sarahiakin. -Tietysti.
-Helkkari... -Lupasit luoda lumet, laiskamato!
-Minä voin selittää kaiken, kulta. -Nähdään, Lou.
Hän kertoo aivan varmasti. Hän ei osaa olla hiljaa.
Hei, rakas.
Missä sinä olet ollut?
-Aloin jo huolestua. -Anteeksi, että viivyin näin kauan.
-Mitä sinulle on tapahtunut? -Se on pelkkä naarmu.
-Voinko kysyä yhtä asiaa? -Totta kai.
Kuvittele, että kävelet metsässä ja löydät kassillisen rahaa.
Sitä on...vaikka neljä miljoonaa. Pitäisitkö ne?
-En tietenkään. -Miksi et?
-Se olisi varkaus. -Oletetaan, että niitä ei etsitä.
Anna se... Neljä miljoonaako, joita kukaan ei kaipaa?
-Kenen rahoja ne sitten ovat? -Sinun.
Vai minun? Mutta kenen rahoja ne olivat?
-Pankkiryöstäjän. -Sitten ne kuuluvat pankille.
No, ne olivat huumekauppiaan rahoja.
Hank, tämä on ihan typerää.
Haluat jonkin tietyn vastauksen-
-tai että olen samaa mieltä kanssasi, mutta en ottaisi niitä.
Minä nyt vain olen sellainen.
Ne ovat oikeita.
Meillä ei olisi enää rahahuolia.
Eihän meillä ole nytkään.
Sinulla on hyvä työpaikka. Emme tarvitse niitä.
Emme tee kenellekään vahinkoa, jos pidämme ne.
Eihän se ole rikos, jos se ei vahingoita ketään?
Se on rikos, koska se on lainvastaista, ja se siitä.
-Jäät kiinni ja joudut vankilaan. -En jää, ja rahat ovat ainoa todiste.
Kätkemme ne ja odotamme. Jos joku alkaa etsiä niitä-
-poltamme ne ja pääsemme pälkähästä. Mitään vaaraa ei ole.
-Entä Jacob ja Lou? -Heidän on pakko totella meitä.
Tuntuu vain niin tyhmältä luopua rahoista-
-ennen kuin tiedämme, kaipaako kukaan niitä.
No niin. Samppanjaa ei ole, mutta...
Onnellista uutta vuotta.
Sinun pitää viedä osa rahoista takaisin.
-Mitä? -Iso osa, vaikka puoli miljoonaa.
Siten koneen löytäjät luulevat, ettei siellä ole käyty.
Kukaan ei jättäisi sellaista summaa lojumaan.
Hetkinen! Pidämmekö loput?
Vie ne sinne heti aamulla. Lumisade peittää jälkesi.
-Mutta et voi kertoa Jacobille. -Luuletko, että hän hakisi ne?
Olen vain varovainen. Meidän on oltava varovaisia-
ja suunniteltava kaikki etukäteen.
Jacob!
Jacob, tule avaamaan.
Liikutin vahingossa ruumista. Se on nostettava takaisin paikalleen.
Sinä tulet pitämään vahtia.
Teeskentele vaihtavasi rengasta, jos joku tulee.
-Ei se onnistu. -Miten niin?
Kukaan ei usko sitä. Rengas ei ole tyhjä.
Sinä olet aika fiksu.
-Pidän silmäni auki. -Katso sitten tarkkaan ja opi.
Ovelaa.
-Sammuiko moottori? -Ei, rengas puhkesi.
Vaihdoin renkaan ja laitoin rikkinäisen tavaratilaan.
Se meni ihan tyhjäksi, mutta kaikki on nyt hyvin.
Näitkö, juoksiko tästä kettu hetki sitten?
En ainakaan huomannut.
Jos olisit seissyt tässä, se olisi purrut sinua persuksiin.
-Älä tee mitään typerää. -Älä mene sinne!
Jacob!
-Voi ei... -Mitä sinä menit tekemään?!
Löin häntä. Hän seurasi ketun jälkiä.
Halusin estää häntä löytämästä konetta.
Kuuntele sydämenlyöntejä tai jotain. Kai hän selviää siitä?
-Sinä tapoit hänet! -Mitä muuta olisin voinut tehdä?
-Hän on kuollut. -Ei voi olla.
Emmekö me voisi...
Emmekö voi elvyttää häntä? Annetaan sydänhierontaa.
-Meidän pitää tehdä jotain! -Mitä sinä yrität?!
-Lopeta! -Elvytetään hänet!
Pysy aloillasi. Anna minun miettiä.
Älä hätäänny. Onko tästä mennyt autoja?
-Autojako? -Onko tästä mennyt autoja?
Miten niin, Hank?.
Tämä on saatava näyttämään onnettomuudelta.
Tartu häntä jaloista.
-Tämä ei onnistu. -Miten niin ei onnistu?
Me jätämme jälkiä, ja sitten poliisit seuraavat niitä.
Aja sillalle, minä tuon ruumiin moottorikelkalla.
Ehdit sinne ennen minua. Ajele vaikka ympyrää.
-Kukaan ei saa nähdä... -...minua odottamassa siellä.
-Ei kai minua viedä minnekään? -Ei, takaan sen. Ala mennä.
-Tuletko varmasti sinne? -Tulen, mutta mene jo!
Ala painua!
Dwight?
-Dwight! -Sinun veljesi...
Hän löi minua.
Soita poliisille.
Kutsu poliisit.
Minne sinä nyt? Kukaan ei saa nähdä meitä!
Tämä on typerää. Salailu vain pahentaa asiaa.
-Mene autoon. -Kerrotaan totuus.
-Kerrotaan rahoista ja siitä, että... -Älä tee jalanjälkiä!
Minä päätän tästä! Minä, et sinä!
Sinä et tappanut häntä.
Me tapoimme hänet yhdessä.
Mitä tarkoitat?
Hän oli elossa, kun lähdit. Minä tukehdutin hänet.
Minä saan siis päättää.
Se näytti uskottavalta.
Eikä meitä epäiltäisi, vaikka se ei näyttäisikään onnettomuudelta.
-Jälkesi johtavat koneen luo. -Mutta pian alkaa sataa lunta.
Näkyikö jossain verta?
Jacob löi häntä. Jäikö tielle verta?
En muista. Katsoin kyllä, mutta se tapahtui niin...
Pian alkaa sataa lunta, ja se peittää kaikki jäljet.
Hän yritti ajaa lumipenkkaa pitkin-
-mutta moottorikelkka liukui reunan yli, ja hän putosi jäiseen jokeen.
Poliisi löysi ruumiin neljän maissa iltapäivällä.
Erään täkäläisen perheen vuosi alkaa murheellisesti.
Paul jatkaa studiosta.
Kunpa olisit antanut Jacobin luulla, että hän teki sen.
-Pelottaako sinua? -Entä jos hän kertoo jollekulle?
Pelkäätkö sitä, mitä minä tein?
Teit sen, koska et keksinyt muutakaan.
Olisitko tehnyt samoin minun asemassani?
Haluan vain tietää, onko se mahdollista.
Voi kulta...
Kuunteletko sinä, Hank?. Ostan joka maanantai kaksi säkkiä rehua.
Kaksi säkkiä viikossa neljä kertaa kuussa tekee kahdeksan säkkiä!
1.12 oli maanantai, joten joulukuussa oli viisi maanantaita.
-Oliko viime kuussa viisi viikkoa? -Ei vaan viisi maanantaita.
Minä vastaan.
-Hank, minä täällä. -Hetki. - Katso itse kalenterista.
-Haluan puhua kanssasi. -Minulla on kiire.
Tule tapaamaan minua tilalle. Meidän tilallemme.
-Mikä hätänä? -Tule puoli yhdeltä.
Onko asia nyt selvä, mr Schmitt? Kiitos käynnistä.
En voi lähteä ajamaan... Jacob?
Jacob? Mitä sinä täällä teet?
-Varo! -Miksi raahasit minut tänne?
Ostan sen takaisin ja laitan samaan kuntoon kuin isän ja äidin aikana.
Puhuimme tästä jo. Meidän pitää muuttaa, kun olemme jakaneet rahat.
Lähdenkö minä vain matkoihini ihan yksin?
Mistä kertoisit saaneesi rahat?
Helppo juttu. Sanotaan kaikille, että Sarah sai perinnön.
Kukaan täkäläinen ei tunne hänen sukuaan.
Sanotaan, että te lunastitte tilan ja minä hoidan sitä.
-Ei se onnistu. -Luulin, että ilahtuisit.
Jacob... Maanviljelyäkö?
Tilan ostaminen ei riitä. Sitä pitää myös hoitaa.
Siinä pitää tietää koneista ja siemenistä.
Et tiedä mitään lannoitteista, myrkyistä, kastelusta tai säästä.
-Sinun käy samoin kuin isän. -Ja miksi hänen kävi niin?
Etkö muka tiedä? Hän ei pystynyt maksamaan lainojaan!
-Ja minne rahat menivät? -Hän ei ollut liikemies...
Ne eivät menneet tilanhoitoon vaan sinun koulunkäyntiisi!
Etkö ikinä miettinyt, millä se maksettiin?
-Ei, minun koulutukseni... -Minun piti periä tila!
Mitä minä saan?! Minun piti periä tila.
Jacob, kaikki ovet ovat avoinna sinulle...
Älä yritä selittää.
Voit lähteä minne haluat.
Minä haluan tämän.
Minä tahdon olla täällä. Tämä on minun kotini, Hank.
Hei, kulta. Näytän sinulle yhden jutun.
-Minkä? -Tilasin tämän sivukirjastosta.
-"FBI löysi perijättären ruumiin." -Hänestä vaadittiin 4,4 miljoonaa.
Rahat ovat kadonneet kuin tuhka tuuleen.
-Oliko jompikumpi heistä koneessa? -En tiedä. Hänen kasvonsa olivat...
KAKSIKKO TAPPOI KUUSI JA KIDNAPPASI PERIJÄTTÄREN
-Tämä muuttaa asian. -Miten niin?
Emme voi enää sanoa, ettei se ole varastamista.
Emme vain tienneet, keneltä varastimme.
-Luulimme niitä huumerahoiksi... -Sinä luulit.
On hyvä, että tiedämme, mistä ne ovat peräisin.
Pelkäsin, että ne ovat vääriä tai merkittyjä, mutta katso tätä.
He vaativat merkitsemättömiä seteleitä.
Ymmärrätkö?
Sinun ei tarvitse huolehtia enää. Kaikki on nyt hyvin.
Sarah, tulisitko tänne?
-Tulen heti. -Nähdään illalla.
-Avaa nyt, Hank! -Mitä sinä haluat?
-Tulin vain hakemaan vähän rahaa. -Mene kotiin.
-Täällä on kylmä! Päästä sisään. -Tule sitten hetkeksi.
Minun pitää mennä aikaisin töihin.
Haluan osuuteni rahoista. Ihan totta.
Ei tipu. Rahat eivät edes ole täällä.
Ne ovat sinulla mutta eivät ole sinun!
Osa niistä kuuluu minulle.
Osa niistä voi kuulua sinulle-
jos päätämme pitää ne.
Päätimme odottaa, että on turvallista pitää ne.
No anna sitten edes yksi setelinippu. Yksi ainoa.
Tulen hakemaan loput myöhemmin.
Jos pyydät vielä, poltan rahat heti aamulla. Käsitätkö?
Sinä hämäät.
Sinä hämäät. H-Ä-M-Ä-Ä-T!
Kokeile onneasi. Katso, mitä tapahtuu.
Selvä. Mutta Jacob kertoi pikku salaisuuden, herra kirjanpitäjä.
Minä tiedän, mitä Dwight Stephansonille tapahtui.
-Sinä ryyppäät liikaa... -Haluan yhden setelinipun.
Rahat eivät ole täällä. Piilotin ne muualle.
Olisi ikävää, jos joku vihjaisi Carl Jenkinsille-
-että Dwightin onnettomuudessa voi olla jotain hämärää.
Uskoisitko itse, että hän vain putosi sillalta?
Muista nyt, hyvä mies, että sinäkin olet varas.
Olemme samassa veneessä. Jos yksi jää kiinni, muutkin jäävät.
Voi herran tähden...
Minä tarvitsen oman osani.
Olen puilla paljailla.
Ja minulla on paljon velkoja.
-Hemmetti, Lou... -Sinun täytyy auttaa minua.
Hyvä on. Odota tässä.
-Ole hyvä. -40 dollariako?
Minulla ei ole enempää. Voin hakea aamulla pankista lisää.
Rahat ovat koko päivän ajomatkan päässä.
En voi hakea niitä ennen kuin vauva syntyy.
-Koko päivän matkanko? -Niin. Vein ne moottoritien varrelle.
-Minkä takia?! -Ne ovat ihan turvassa!
Meitä ei epäillä, jos rahat ovat kaukana täältä.
-Miksi meitä epäiltäisiin? -Carl tietää lentokoneesta.
Ja kuka keksi kertoa siitä?
-Niinpä. -Hyvä on.
Mutta haemme rahat heti synnytyksen jälkeen ja jaamme ne.
Vai mitä?
Hank...
Hei. Hups, väärä huone.
Etsin Hankia ja Sarahia. Anteeksi.
Katso tätä.
Onko autossanne lastenistuin? Onko se paikallaan?
Katsokaa, kuka tuli! Tuon uutisia, lahjoja ja onnentoivotuksia.
Saisinko vielä kuittauksen?
-Uhkapeliäkö? Missä? -Kasinolla. Hän hävisi.
-Kuinka paljon? -En tiedä.
Onneksi olkoon.
-Onnea. -Tuo vauva oli kuin pieni tomaatti.
Miksi sinä kerroit hänelle?
Uhraudun vuoksesi, ja sitten petät minut.
-Mitä tarkoitat? -Olemmeko eri puolilla?
-Miksi te puhutte aina eri puolista? -Ketkä puhuvat?
Olen molempien puolella. Me pidämme yhtä.
Kumman valitsisit, jos olisi pakko valita?
-Miksi minun pitäisi valita? -Haluan tietää.
Minut vai Loun?
Voi hyvä ihme, Hank.
Valitsisin tietysti sinut. Olethan veljeni.
Ostin lahjan vauvalle.
Tai oikeastaan toin sen kotoa, en ostanut sitä-
-mutta se on hieno. Pidät siitä varmasti.
Odotahan vain, kun näet sen.
Kiitos.
-Tämähän on vanha. -Näytä.
Tämä oli hänen nallensa, kun olimme pieniä.
-Sittenhän se oli kiltisti tehty. -Kamu-nalle.
Pikku tyttönne tulee.
Hänellä taitaa olla ruoka-aika.
Antaisitko tyynyn? Kiitos.
Hei, pikkuinen.
Hänen on nälkä.
Osta sellainen pieni nauhuri.
-Sanelukone, joka mahtuu taskuun. -Miksi?
-Nauhoita sillä Loun tunnustus. -Mitä sinä nyt horiset?
Kutsutte hänet kapakkaan ja juotatte humalaan.
Sitten viette hänet kotiin ja alatte vitsailla tunnustamisesta.
Tunnustatte vuorotellen.
Sinä aloitat.
Sitten Jacob ja sitten Lou, ja sinä nauhoitat.
-Tuo ei voi onnistua. -Jacobin pitää auttaa sinua.
Jacob voi yllyttää häntä.
Vaikka hän tunnustaisikin, sillä ei olisi merkitystä.
-Kuka sitä uskoisi? -Sillä ei ole väliä.
Riittää, että Lou uskoo ja näkee, että Jacob on puolellasi.
Muuta sinä et tarvitse.
Meidän pitää ainakin yrittää. Emme häviä siinä mitään.
Vai mitä?
Soitat vain hänelle ja sanot:
-"Hank haluaa lähteä kapakkaan." -"Hank haluaa lähteä kapakkaan."
-Tarkoitat kai "me haluamme". -Anna minun selittää.
Sano, että suostun jakamaan rahat ja tahdon juhlia sitä.
Haluatko, että valehtelen kaverilleni?
Käsitätkö sinä, miten vakava tämä tilanne on?
-Hän voi toimittaa meidät vankilaan. -Ei hän tee sitä.
En voi ottaa sitä riskiä, kun minulla on nyt lapsikin.
En voi mennä vankilaan.
Miten Sarahin sitten kävisi? Miten he tulisivat toimeen?
Heitän tuon kuivuneen joulukuusen pois.
Etkö sinä voi kuunnella?!
-Isä haluaisi, että pitäisimme yhtä. -Älä sotke häntä tähän.
Et tiedä, mitä isä tekisi. Älä sotke häntä tähän.
Entä jos lupaan auttaa sinua lunastamaan tilan takaisin?
Sopiiko?
Autan sinua lunastamaan tilan takaisin.
Mutta sinun pitää auttaa minua ensin.
Ajattelin vain, että noin kuiva kuusi voi syttyä palamaan.
En halunnut vaikuttaa siltä, että en kuuntele.
Mainitsin vain tällaisen käytännön seikan.
...et tahri sitä valkoista mattoa.
-Hei, kulta. -Terve, Sarah.
-Hei, Jacob. -Otin oikein kengätkin pois.
Hieno paita.
Annapa takki minulle.
-Käyn vessassa. -Ole hyvä vain.
-Hei. -Miksi toit hänet tänne?
-Kutsuin hänet syömään. -Hyvä ajatus.
Suostuuko hän?
-Jouduin lupaamaan tilan hänelle. -Sinunhan piti sanoa...
Minne hän voisi mennä, Sarah? Pitäisikö hänen vain ajaa tiehensä?
En tiedä, mutta jos hän jää tänne, me paljastumme.
-Tiedän. -Hän tekee varmasti jotain tyhmää.
Tiedän sen, mutta minä...
Toivon, että hän saisi jäädä.
Mutta muistatko, mitä äiti teki?
Hän pelästyi niin, että kutsui VPK:n.
-Ja he tulivat! -Siinä oli paljon isän kavereita.
Hän tunsi kaikki palomiehet, jotka tulivat...
...ja isä istui keittiössä jääpussi poskella.
Hän oli ihan nolo, koska he luulivat, että meillä oli jokin hätä.
No niin, kutsu kävi taas.
-Otatko lisää viiniä? -Onko tuo vauvojen radiopuhelin?
Muistatko, kun saimme radiopuhelimet joululahjaksi?
Muistelen näitä juttuja, mutta on outoa puhua niistä.
-Sinä muistat ihan kaiken. -Minähän juttelin aina isän kanssa.
-Tiedän. -Mietin aina, mitä oli tekeillä.
Hermoilin joka asiasta. Mutta hän...